Jmenuju se Daphne Reynoldsová a narodila jsem se v New Yorku.
Celý život žiju s mojí mámou v pátém patře v čínské čtvrti.
Vždycky jsme byly jenom my dvě, já a Libby.
Ale každý rok na mé narozeniny jsem měla přání.
Přej si něco, zlatíčko!
Aby tady mohl být ještě někdo.
A každý rok, když nepřišel,
prosila jsme svoji mámu, aby vyprávěla ten samý příběh.
Nikdy tě neomrzí, co? Tak dobře.
Bylo nebylo.
Byla jedná mladá, velmi úžasná zpěvačka jménem Libby,
která se jednoho dne rozhodla prozkoumat svět.
Netušila, že v marocké poušti na ni čeká osud
a jmenoval se Henry.
Bláznivě, vášnivě, beznadějně se zamilovali
a byli oddáni náčelníkem beduínského kmene.
Henry ji vzal do Anglie, aby se seznámila s rodinou a mohli se doopravdy vzít.
Ale osud tentokrát nebyl tak laskavý.
Nebyla to, co očekávali.
Ale když Henryho otec náhle zemřel,
Libby věděla, že na něj bude tlak, aby vedl jistý druh života,
protože teď byl Lord Dashwood
a Libby nebyla vzorem dámy.
Henry o tom celém ví. Jestli ho miluješ, odejdeš.
Myslím, že bys to měl vidět.
Asi je v tom někdo jiný.
I když jí to zlomilo srdce, věděla, že ho musí opustit.
Ale o pár měsíců později jí osud dal ten největší dárek ze všech.
Nádhernou holčičku jménem Daphne.
Sladké sny, dítko.
- Mám tě ráda. - Mám tě ráda.
Nemůžu uvěřit, že ti je 15.
Sladké sny, Henry.
O mých 17.narozeninách jsme musely pracovat.
Ale ukázalo se to, že tam můj příběh doopravdy začal.
Vezete něco?
Jo, okolo tří hodin mírného rock and rollu
a jednu opožděnou servírku.
Promiň.
Pozor na hlavu.
Jste příbuzní?
- Můžu zaparkovat? - Jo, támhle.
Jak mi to mohl udělat? Je to náš svatební den! Kde je?
Co? Jak to mám vědět? 20 minut a už ho ztratila.
Fakt sranda.
Čau, jak se máš?
Promiňte, můžu si to půjčit? Díky.
Omlouvám se za to. No tak, chlapáku, vstávat, vstávat.
Pomoc! Mami!
- Je to studený a nemůžu to vytáhnout! - Shout!
Shout!
- Dojedl jste, pane? - Díky.
Daphne?
- Noell! - Co tady děláš?
Odnáším kuře cacciatore.
Můj Bože, to je prča!
Hádej co? Asistuju u Jenkinse a Taylora, než půjdu na Duke, práva.
- Co máš ty? - Deserty, nápoje.
- Ne, kam jdeš na vysokou? - Na Univerzitu Nerozhodnosti.
Je v Ohio?
Jo.
Nerozhodnost, Ohio.
Radši půjdu. Ale pozdravuj Jenkinse. A Taylora.
Opusťte všichni taneční parket,
nevěsta a její otec by si rádi zatancovali.
- Já vím, viděla jsme ten výraz. - Nechci o tom mluvit.
Pokaždé, když děláme na svatbách, vidím tanec pro otce a dceru.
Jenom...
Nemůžu nepřemýšlet nad tím, že se k tomu nikdy nedostanu.
Vím, že děláš správně, že mě od něj držíš...
Snažila jsem se tě chránit, aby tě to nebolelo jako mě.
Opustila jsi ho, pamatuješ?
Neskočil do letadla a nepřišel za mnou.
Možná by přišel, kdyby věděl, že existuju.
- Není to tak jednoduchý. - Proč to nechápeš, mami?
Cítím se, jakoby mě půlka chyběla.
A jak mám bez ní vědět, kdo doopravdy jsem?
Daph.
Poznat někoho, jen protože sdílí stejné DNA, není odpověď.
Je to o tom poznat sama sebe.
No tak, ukradneme nějaké zbytky. Lasagne vypadají skvěle.
Mám tě ráda milióny švédských ryb.
Mám tě ráda milióny červených M&M's.
Taxi!
- Kampak, slečinko? - JFK, Virgin Atlantic.
Žádný problém.
Myslela jsem, že možná odpovědí je si vzít rok nebo dva volna před vysokou,
abych zjistila, co mám dál v životě dělat.
Ale hluboko v sobě si myslím, že jsem vždy věděla,
že víc než cokoli na světě potřebuju
najít svého otce.
Mami, vždycky jsi říkala, že je na mně dopsat zbytek příběhu,
ale ty jsi ho psala za mě.
Teď je řada na mně.
- Můžu si to na chvíli půjčit? - Klidně.
Grand Hotel Great Britain?
Cože?
- Není to ono. - Znělo to opravdu dobře.
- Díky. - Je to Gibson J200?
Je.
- Jsi muzikantka? - Ne, ale s jedním žiju.
Mojí mámou.
Tak se jdeš ubytovat?
- Brigáda? - Jo, jedna z mnoha.
Život prodírajícího se muzikanta.
Hej, Iane, chytej!
Pojď, ukážu ti to tady.
Kuchyň je támhle.
Společenská místnost je za jídelnou.
Měl bych tě varovat, můžeš si volat tak z okna a nemáme tady zdviž.
Telefon je rozbitý.
Žádný výtah.
Toaleta je volná.
Kdo je Toaleta?
Radši to vezmeme pomalu.
Lord Henry Dashwood dnes oznámil,
že se vzdává dědičného místa v Sněmovně lordů,
aby šel do voleb jako prostý občan.
Proč by mi náhoda narození měla dát právo dělat rozhodnutí za lidi?
- Jediná pravomoc, kterou chci, - Můj táta!
je ta, kterou mi dají hlasy. Proto jdu do těchto voleb.
Děkuji vám.
Lordu Dashwoodovi, který si vezme toto léto svoji snoubenku Glynnis Paynovou,
také získá nevlastní dceru, rozkošnou Clarissu Paynovou.
Ale toto překvapující oznámení vyvolalo šok ve Westminsteru.
Nyní se zdá být nezastavitelnou politickou silou.
Připouštím, že když jsi poprvé navrhl vzdání se místa ve Sněmovně lordů,
pochyboval jsem o tvém duševním zdraví. Ale tohle je politický dynamit.
Měl jsem výstřední představu, že bychom mohli dělat správnou věc.
Je možné dělat správnou věc a pořád být vítěz.
Poslední sčítání hlasů dostává stranu o šest bodů dopředu. Díky tobě, Henry.
Přetváříš podobu strany, kterou tvůj otec miloval.
Byl by na tebe tak pyšný. Jsi mladý, úderný, idealistický.
Máš bezvadnou reputaci.
A úžasnou snoubenku se správnými příbuznými.
Nerada přerušuji, ale jestli ho neukradnu, zmešká proslov na Oxfamském bálu.
- Sakra, můj projev! - Pravá kapsa, miláčku.
Myslí na vše.
Pánové, zdá se to být vše. Děkuji vám.
Užijte si to.
Jak si vede náš chlapec?
Jestli nerozčepýří moc pírek, koukáme na příštího premiéra.
Výborně.
Iane, nevím, jestli to zvládnu.
Daphne, je to tvůj otec.
Přeletěla jsi půlku světa, abys ho viděla. Nemůžeš se teď otočit zpátky.
Má teď rodinu.
Viděl jsi je, jsou tak elegantní a dokonalí. Je to jako...
Co by dělal se mnou?
- Jo, v tom máš pravdu. - Sklapni.
Prostě to není tak jednoduchý, jak jsem myslela.
Možná bych měla jet domů a nechat ho žít jeho život.
Můžu vám pomoci, slečno?
Vlastně ne.
Díky.
Perfektní. Úplně báječné. Děkuji mnohokrát. Čau.
Nezapomněla jsi na dnešní odpoledne s Lady Wrightwoodovou, že ne?
Sponzoruje nás na Královské Ohradě v Ascotu. Musíme tam být.
Myslela jsem, že svatba s Henrym znamenala, že se nemusíme tak snažit.
Pět týdnů ještě nebudeme svoji.
Do té doby musíme být na očích.
Koukni, co se stalo Olivii Dixonové, když šla do Číny.
- Kde je Olivia Dixonová? - Přesně tak.
- Viděla jsi to? - Co?
Neskutečně velký pták spadnul ze zdi.
Blouzníš?
Ty vajíčka jsou studená.
Když budu paní tohoto domu, senilní služebnictvo půjde pryč první.
Musela by ses vyhnout té staré fúrii. Nikdy by to nedovolila.
Viděl někdo moje nůžky?
Ta stará fúrie zapomněla, kam je dala.
Dobré ráno, matko. Dobré ráno, miláčku.
Spali všichni dobře?
Zřejmě ne.
Někdo je v okně. Neblouzním.
To jsou zase ty paparazzi.
Percy, zavolejte prosím policii. Nebudu tolerovat tenhle mediální cirkus!
- Kam si myslíš, že jdeš? - To jste vy!
Jak dlouho musíte špehovat, abyste si uvědomili, že tady není žádný příběh?
- Vykládáte si to špatně. - Vyřiď to svým nadřízeným.
Opravdový skandál je, jak mladé špehy berou.
Sedni si a řekni mi, kdo tě poslal. The Sun? The Daily Star?
Proboha, nemůže ti být víc jak 17.
Vyfoť mě a běž pryč!
- Už mám vaší fotku. - Co se děje?
- Kde jsi to k čertu vzala? - Od Libby.
- Ta zpěvačka, kterou jsi potkal na velbloudech? - Proč by ti to Libby dávala?
Myslela, že bych chtěla vědět, jak vypadal můj otec.
Jmenuju se Daphne Reynoldsová. Jsem Libbyina dcera.
Podle tohoto
jsem také vaše dcera.
Boží prostoto!
Vypadá to, že ses měl v Maroku lépe, než jsi říkal.
Drahý Bože!
Ne...
Ne, to je nemožné.
- V tom musí být chyba. - Přesně tak, chyba.
Kus papíru nic nedokazuje.
Libby určitě napsala prvního muže, který ji napadl.
Jste jediný muž, na kterého kdy myslela.
Můžu s tebou mluvit o samotě, prosím?
Henry.
Nebudeš jí věřit, že ne?
Možná jsem...
Možná jsem neměla chodit. Je to pro vás velký šok.
Jsem vyděšená a věděla jsem to od svých dvou let.
Neberte si to špatně, myslím v dobrém smyslu. O tomhle jsem snila celý můj život.
Ne takový příchod, samozřejmě, představovala jsme si něco víc ladnějšího.
Teď vidím, že to byla asi chyba.
Neměla jsem chodit.
Promiň, řekla jsi, že jsi o tom věděla celý život?
- Řekla. - Dobře. To máme jasné.
Co takhle čaj a kousek ovocného dortu?
Tvoje matka necítila, že jsem hoden stejného ohledu?
- Tak ten koláč ne. - Jak mi to mohla tajit?
Co se stalo s tou teorií o chybě?
Ne, počkej chvíli, drahoušku.
Henry, vím, že to přišlo jako šok, ale nemůžeme ji jen tak nechat jít.
- Ne, dokud tomu nepřijdeme na kloub. - Mám zavolat do hotelu, madam?
O co jim říct?
Známý kandidát chce pokoj pro nezletilou dívku?
- Tisk bude mít hody. - Můžeme z toho vynechat tisk?
- Ne, Glynnis má úplnou pravdu. - Díky Bohu, že někdo má rozum.
Ta holka musí zůstat tady.
Zlatíčko, než necháme tuhle hypotetickou dceru ti zničit tvoji politickou kariéru,
- měli bychom si ji prověřit. - Co?
Kriminální záznamy, krevní skupinu. Tři šestky na hlavě.
Glynnis, má rodný list, má moji fotku a má moje oči.
Mysli na to, co je pro tebe nejlepší.
Vím, že se ti to nelíbí, ale tisk může být krutý.
"Exkluzivně! Henry Dashwood má nemanželské dítě!"
Vlastně není nemanželská. Její matka a já jsme byli svoji.
Chci říct ne technicky. Byl to beduínský obřad v Maroku.
Plánovali jsme to udělat úředně, jakmile se vrátíme,
ale z nějakého důvodu se Libby rozhodla...
Zkrátka a dobře odešla.
- Něco tvého vzala s sebou. - Odpust si to.
Možná jsi to někdo měl odpustit před 17 lety!
Jsme tady.
Vyhovuje?
Děláte si srandu? Je to neuvěřitelné! Je větší než náš celý byt
a restaurace dole. Bílý dům je oproti tomu jako McDonald's.
Chápu. Pošlu Percyho pro tvoje věci.
- Děkuju mnohokrát, Lady Dashwoodová. - Žádné objímání, drahá.
Jsem Britka. Svůj cit dáváme najevo jenom psům a koním.
Správně.
Jste skvělá!
Haló?
- Libby? - Henry.
- Je tam? Je v pořádku? - Jo, je tady.
Má se dobře. Matka ji teď krmí ovocným koláčem.
Jak jsi mi nemohla říct, že jsem otec?
Necháš ji ukázat po 17 letech, neočekávaně...
A co? Udělat ti vroubek na tvé politické kariéře?
- Ne, to není... - Jestli se bojíš skandálu, tak ji pošli zpět.
Nejde o skandál. Jde o zjištění, že jsem měl půlku života dceru.
Libby.
Nechci, aby se spálila.
- Co tohle má znamenat? - Zeptej se svých poradců.
Dostali tě takhle daleko, ne?
Jde mi o to, že Henryho síla byla v jeho úplné bezskandálnosti
narozdíl od jeho soupeřů. Tohle by mohlo zničit všechno.
Skončil jsi s tím očividným?
Dobře. Vysvětlím vám, co uděláme.
Dáme novinám příběh, ale vytvoříme ho sami.
Koukneme se, co máme.
Ano, Královská Přehlídka.
Představ ji jako dceru, kterou znáš celou dobu, ale ne moc často jsi mohl být s ní.
Tisk bude mít příběh, ale je to uzavřené hned na začátku.
Připomínám, že se jedná o 17ti-letou žijící, dýchající děvče.
To je ten problém. Jedinou věc, kterou o ní víme, je ta, že je americké nezletilé děvče.
Sotva slibný začátek.
Co si myslíš, Henry? Pasivum nebo aktivum?
Sám jsem s ní strávil jenom pár chvil,
ale mám pocit, že je na její věk dost dospělá.
Zdá se být dobře vychovaná.
- Díky, Percy! - Váš oběd, slečno Daphne.
Řekl bych nezávislá, slušně mluvící.
Perfektní. Pracujme s tím.
Prosím, ať je to Armistead.
- Dashwoodova rezidence, Clarissa u telefonu. - Tady Ian Wallace. Je tam Daphne Reynoldsová?
Není tady.
Nikdo tady takového jména není. Promiňte.
Jestli ji uvidíte, mohla byste jí říct, že se ji snaží sehnat Ian Wallace?
Určitě. Řeknu.
Neřeknu.
- Daphne. - Pane Dashwoode.
- Lorde Dashwoode? - Říkej mi Henry.
Henry. Dobře.
- To je skvělá místnost. - Poslouchej, já...
Zajímalo mě...
Zajímalo mě... No, nevím, jestli by tě to zajímalo,
ale doufal jsem, že bys mě mohla v pátek doprovodit na Královskou Přehlídku.
- Přehlídka? - Ano, je to hrozně nudné.
Někteří lidé, které musím ohromit, to berou smrtelně vážně.
Je to jako módní přehlídka?
Gwyneth a Madonna na takové věci chodí, ne? Myslíš, že tam budou?
Nemám ponětí, o čem to mluvíš, ale pro mě je to zastávka na mé kampani.
Pro Glynnis je to šance vpustit Clarissu do společnosti.
Vpustit? Jakobys mluvil o lodi.
Ne, v případě Clarissy je to spíše balistická raketa.
Je to, čemu se kdysi říkalo debutantka.
Já nevím, já jen...
- Strpíš to? - Strpím to? To by bylo...
- To by bylo skvělý. - Opravdu?
Tak dobře. Ujednáno.
Dobře.
Zapomněla jsem. Vzala jsem ti to. Jsou to moje fotky.
- To je... - Myslela jsem, že bys to chtěl mít.
Děkuji mnohokrát.
To je ohromné.
Tak jo.
Daphne, mohla by jsi mi s něčím poradit?
Jasně.
Nemůžu se rozhodnout, které si zítra vzít
- a zajímá mě tvůj názor. - Je to Gucci tartan mini? Je rozkošná.
- Můžeš v tomhle jít? - Daphne, o to právě jde.
Ukaž se v uhlazených šatech a perlách
a můžeš mít na sobě rovnou ceduli: "Najděte nulu."
Jsem ráda, že jsi mi to řekla. Nechtěla bych být nula.
K čemu jsou nevlastní sestry?
- Tahle je opravdu rozkošná. - Dobře, tak si ji vezmu.
- Zatím. - Čau.
Jsem tady za Daphne Reynoldsovou.
- Máte schůzku? - Ne, ale je to moje kamarádka.
- Nedostanete se tam bez dojednání. - Bude mě chtít vidět.
- Mohl byste, prosím, odjet, pane? - Cože?
- Mohl byste, prosím, odjet? - Dobře, klídek, kámo.
Nevlastníš to tady.
Ne, přestaň!
Ne, to není dobrý.
Omlouvám se. Chviličku. Hned tam budu. Skoro jsem hotová.
Chviličku!
Musíme jít! Princ Charles, Harry a Will tam už budou.
Ať za námi Daphne přijede.
- Percy by ji tam mohl odvést. - Skvělé. Tak dohodnuto.
Pojď.
No, není to perfektní?
Princ Waleský vás zve na Královskou Přehlídku.
- Dej jí málo, Armi. - Málo? Tak málo.
Myslela by sis, že vyberou debutantky, které mají vidět kotníky. Tyhle jsou jako šunky
- Mám zaparkovat? - To je dobrý, zatím.
Promiňte. Konec vstupu. Přehlídka už začala.
No tak!
Krávo!
Kde je ta Daphne?
Asi se za chvílí vynoří z křoví.
Ta holka je primitivní.
Doufám, že mě neztrapní před Armisteadem.
Pořád je před námi příjezd Henryho nemanželské dcery.
Neměj starosti. Henry mě ujistil, že bude rozumná.
- Tudy se jde na přehlídku? - Jdi! Jsi na řadě!
Božínku!
Tisíckrát běda!
Henry,
udělej něco!
To je ona.
Kdo je to úžasné stvoření?
V mém přístavu může kdykoli vyházet čaj.
Děkuju, Londýne!
Jste v pořádku? Jste si jistá?
- To je ostuda! - Musí být Američanka.
Udělejte cestu. Laciná Američanka prochází.
Moje zlá nevlastní sestra. Viděla jsi Popelku, ne?
Nastíním ti to. Vyhraju.
- To je roztomilý pejsek! - Promiňte?
Jsem dcera Henryho Dashwooda z New Yorku.
- Nevěděla jsem, že Henry má dceru. - Můžu si s ním hrát?
- Je velmi náladová! Kouše! - Vypadá roztomile.
- Líbí se mi ta stuha. - Omluvte mě.
Fešando, jdeme si hrát.
- Princezno Charlotto, omlouvám se. - To je v pořádku, Henry.
Právě jsme měla úžasnou chvilku s tvojí dcerou.
Úžasné děvče. Trošku hrubá, ale to napravíš.
- Zůstává zde na léto? - Ne, ne.
- Bohužel ne. - Ne, ne.
- Ne. - Ano.
Moje dcera tady s námi bude toto roční období.
- Jaké roční období? - Drahá, bude se ti to líbit!
Nádherné šaty, rozkošné čelenky, dlouhé hedvábné rukavičky
a vzrušující polibky na záchodcích.
Musím si vzít moji holčičku.
Pojď sem, drahoušku.
Jdeme, zlatíčko.
- Našla sis kamarádku. - Pojď, Daphne.
- Kdo je má holčička? - Jdeme.
- Tatínku. - Klid, zlatíčko, klid.
Zmizí co by dup jako její matka.
Ježiši!
- Vyděsila jsi mě. - Promiň.
Tak ty jsi ten zloděj mléka.
- Co tady děláš tak pozdě? - Posun času.
Jaká je tvoje výmluva?
Nemůžu spát. Přemýšlím.
Jak jsem málem vyhladila celou královskou rodinu?
Myslím, že se bavili. To je poprvé, co jsem viděl Princeznu Charlottu, aby se jí někdo zalíbil.
A nikdo se nepřiblíží k tomu psu od té doby, co snědl jedno varle Lorda Barreta.
- Tragédie. - Opravdová tragédie je, že se pořád rozmnožuje.
Coco Pops. Zajímavá volba.
- Nachytala jsem tě na švestkách. - Jsou přísně utajené.
Glynnis mě nutí každé ráno jíst jinou padrť.
- Máš ráda Coco Pops? - Je to čokoláda. Musím něco dodávat?
Myslel jsi vážně to s tím létem?
Ano, myslel.
Takže to znamená, že budu vpuštěná do společnosti?
Předpokládám, že bychom měli připravit nějakou debutovou oslavu.
Debutovou oslavu? Můj debut čeho?
- Jako mladé ženy. - Co se snažíš říct, Henry?
Chci říct jako mladé ženy určitého
společenského postavení a vhodnosti.
Vhodnosti? K čemu?
No, pro muže... Pro mužské ctitele k...
- Moc dobře to nevysvětluji, co? - Ne, ale bavím se.
No, možná bychom měli přípravu oslavy nechat na tobě.
Není to můj obor, ale budu o tom přemýšlet.
Díky, Henry.
Zajímalo mě, jestli tvoje matka někdy...?
- Ne, nikdy se nevdala. - Ne, ale zřejmě tam byl...
Byl tam někdo, víš...
Do postele, domnívám se.
Doufám, že tvůj spánek povede k dobré noci.
Henry. "Sladké sny," stačí.
Dobře.
Sladké sny.
Sladké sny, Henry.
Dobré ráno, Henry!
- Do práce? - Jen jsem... No, ano.
To mi připomíná, že ti na sobotu musíme sehnat šaty.
- Co je v sobotu? - Bál u Orwoodů.
- Hodně podávání rukou, obávám se. - Můžu Daphne pomoct najít šaty.
Víme, že by to nebyl dobrý nápad. Našla jsem šaty u mého návrháře.
Dala jsme je do tvého pokoje, drahá. Jsou naprosto úchvatné.
Výborně. Děkuji, Glynnis. Spoléhám na vás, že dáte Daphne pár tipů.
Mějte se.
Rozkošné.
Díky.
Henry nás požádal, abychom ti dali pár tipů, že?
Tip číslo jedna, jeď domů.
Matka a já sem patříme a je dost jasné, že sem nepatříš.
A tip číslo dvě? Až se budeš balit,
drž svoje špinavé pracky od Armisteada Stuarta.
- Je můj. - Kdybys na chvíli vystrčila hlavu z písku,
viděla bys, že jsi intrikánka. Já jsem výběrové víno.
Máš sídlo, já mám garsonku.
Jsi povýšenecká Malá Slečna Výstřední Kalhoty a já jdu s proudem.
Tak proč by sis myslela, že mám stejný vkus na kluky?
Tady je malý tip pro tebe. Vzpamatuj se.
A přestaň se snažit být holčička mého táty, protože nejdu nikam.
Čau.
Cíl!
Neposlouchej tu hloupou Clarissu. Cítí se jen tebou ohrožená, to je vše.
Cíl!
- Proč by byla ohrožená? - Její matka si vezme mého syna
a získá titul a vše co k tomu patří.
Roky se Alistair snažil pozvednou své postavení přes kariéru mého manžela.
Teď zaryl své drápy do Henryho.
Pro lidi, jako Alistair a Glynnis, je společenské postavení všechno.
Cíl!
Je to pošetilé, ale žijí podle toho. A já jsem podle toho také žila.
Než jsem uviděla, jaké to má následky na lidech, které nejvíce miluji.
Věř mi, hodně lidí zakoření čekáním na tvoji chybu.
To z toho dělá takovou legraci.
- Vystřelte to. - Cíl!
Drahá, takhle vyhrál západ?
Lord Orwood představuje společnosti slečny Broskev a Hrušku Orwoodovi.
Lord Henry Dashwood. Slečna Glynnis Paynová. Slečna Clarissa Paynová.
Pán a paní Edward Ashleyovi.
- Děkuji vám mnohokrát. - Děkuji vám.
- Díky. - Kdo je další?
Lord a Lady Harrison Gordonovi.
Lord a Lady Jeffrey Charlesovi.
Pojď, Daphne. Hluboký nádech a mysli na rodinné motto.
Jaké je rodinné motto?
- Co to znamená? - To znamená, drahoušku,
vydrž to tam a budeš skvělá!
Lady Jocelyn Dashwoodová, Hraběnka Wycombu.
Slečna Daphne Reynoldsová.
413 Mulberry Street, čínská čtvrť, New York.
- Co udělala s těmi šaty? - Matko!
- Fantastické! - Kdo navrhl ty šaty, slečno Reynoldsová?
Mohla byste vydržet na tom schodu, prosím?
- Jdeme. - Mizerná holka!
- Mňam. - Můžete se podívat sem, prosím?
- Přesně tak. - Můžu další úsměv?
Nádhera, slečno Reynoldsová. Tudy. Rozkošné.
Promiňte, děkuji.
Děkujeme mnohokrát. To bude vše, pánové. Děkujeme.
Omlouvám se za to. Pořád jsi novinka.
- Tohle jsou ty holky, které debutují? - Ano, slečny Broskev a Hruška Orwoodovi.
- Dcery Lorda Orwooda. - Všiml jste si lustru?
Předseda mé volební strany.
Opravdová láska jeho života je ten lustr.
Ať tě nepřistihne, jak se na něj díváš.
Začne svůj nudný příběh o tom, jak Napoleon
ho dal Josephině v bitvě o Borodino.
Ten příběh je delší než ta bitva.
Promiňte. Mohl bych požádat o tanec vaši oslnivou dceru?
Jsem si jist, že bude potěšena. Děkuji, Armisteade.
Nemůžu uvěřit, že ta podvodnice mi zničí léto.
Může být hodně věcí, ale nemyslím si, že je podvodnice.
Technicky je 39. v řadě k trůnu.
Opravdu, Fiono, 38 lidí by muselo zemřít, aby byla královna.
Je to méně než tvých 72.
Ženy jsou ke mně přitahovány. Jsem tím požehnán.
Neidentifikovatelná kvalita, která je uklidňuje, fascinuje je.
- Cítíš to, ne, Dabney? - Daphne.
A nech mě hádat, cítíš to na mém zadku.
Iane.
Dámy a pánové, uděláme si krátkou přestávku. Za deset minut.
Polach: osadnická děvka.
Ahoj, jsem Daphne Reynoldsová. Broskev a Hruška, že?
- Jsou to vaše pravá jména? - Jsou.
Dýně a Tykev by byly vhodnější.
- Naše matka byla posedlá ovocem. - A zeleninou.
- Máme sestru jménem Pastiňák. - Moc nevychází.
Padáme. Tahle oslava je strašná nuda.
Neposlouchejte ji, oslava je čilá.
Omluvte mě na chvíli.
Je tak milá.
- Henry, starý chlapíku. - To je úžasný večer.
Jsem rád, že se bavíš. Nevím, jestli sis všiml lustru.
Je to úchvatný příběh.
- Hledáš mě? - Ne, hledala jsem toaletu.
Venku? Na terase?
Dobře, přistihl jsi mě.
Nech mě hádat. Znovu se vytratíš bez skleněného střevíčku?
Popelka má teď otce. Nikam nepůjde.
- Tvoje písnička byla nádherná. - Díky.
Neoživí to tuhle oslavu. Chudák holky. Je mi jich líto.
Fiasko, jako je tohle, je pošle přímo na společenskou Sibiř.
Co říkáš, kdybysme to trochu oživili? Rozjet oslavu.
Za prvé, mohli by mě vyhodit.
- A za druhé, mohli by mě vyhodit. - No tak.
- Ne. - Posero.
- Ne, ne. - Pro mě?
Dobře, jdeme na to.
- Nesnesitelná ztráta tohoto domu... - Tak jo, kluci.
- Jedna, dva, tři, čtyři! - Přidám basy!
Cože?
Co se k čertu děje? Je to tvoje holka?
Ano, je.
Co řeknu svým dcerám, až budou brečet nad svým zkaženým bálem?
Ne!
Můj miláček!
Ty!
Jdeme. Dělej.
Lorde Dashwoode!
To je směšné.
Viděl jsi noviny? Je to všude. Musíme něco udělat.
Nevím, že by si někdo neulevil, že se rozbil.
- Co to dáváte Henrymu? - Říká se jim Coco Pops, madam.
- Dobré ráno. - Má někdo přilbu?
Nikdy nevíte, kdy z nebe spadne něco ostrého.
- Strašně se omlouvám, slečno. - Vy idiote!
Jsou to moje nejlepší semišové Prady. Máte ponětí, jak jsou drahé?
Omlouvám se za včerejšek. Jen jsem se jim snažila pomoct.
Kde jsi vzala tu hnusnou písničku?
James Brown, 1976, v žebříčku 14.
Nemám ponětí, odkud se to vzalo.
Co?
Gillian, drahoušku. Ano, je mi líto. Je to strašná doba.
Jakou hudbu jsi poslouchal, když jsi byl mladší?
- Než se ochladila zemská kůra? - Oblíbená kapela 70.let.
Neříkej Bee Gees.
- Neříkej Bee Gees. - Jmenovali se Little Feat.
A viděl jsme je pětkrát, pamatuji si, že jednou...
Je 8:15 a máš schůzku v Westminsteru v 9:15.
Ano, máš pravdu.
Zatím.
Slečno Daphne, pan Wallace za vámi přišel.
Nepouštějte ho dovnitř, ještě nejsem upravená!
Co si vezmu na sebe?
Zdravím, pane. Ian Wallace.
Jsem tu pro Daphne.
- Jak se máte? - Rád tě poznávám.
Dobrý.
- Co jsi zač? - Jsem muzikant. Včera jsem byl na bále.
Hrál jsi v kapele?
- Ty a Daphne...? - Prcháme? Jo.
Uvědomil jsem si, že je to narychlo, ale po včerejší noci nebylo cesty zpět.
- Vtipkuješ? - Ano, pane.
- Nezdržuj se, Henry. - Uvidíme se.
- Tak, potřebujeme trochu rozveselit? - Vynech "trochu."
Jen to nech na mně.
Připravená? Jedeme!
Musíš je zkusit.
Tohle jsou skvělý kebáby. Můžeme dostat dvě?
- Dobrý. Děkuju. - Díky.
To je úžasný!
Líbí se mi.
Můj Bože, zbožňuju je.
Jo, tady mají vždycky pěkný věci. Sluší ti.
- Zaplatím je. - Jsi si jistý?
To je dobrý. Vážně.
- Počkej. Počkej. - Co je?
- Jsou tak pěkné. - Jo.
- Líbí? - Jo, je skvělá.
Vypadáš dobře. Líbí se mi.
- Díky za moje náramky. - To je dobrý.
- Dneska byla zábava. Potřebovala jsem to. - Dobře. Jsem rád, že se bavíš.
- Odteď se budu chovat slušně. - Chovat jak přesně?
Já nevím. Jako slušně vychované děvče.
Žádné opakování včerejška.
Vybrala jsme si tě na pomoc!
Dobře, to je ono. Teď pozvolna posuň nohu dozadu.
Moc na pozvolna. Podrž to.
Musíš myslet na půvab. Musíš myslet na postoj.
Musíš myslet na rovnováhu.
Sleduj.
Pěkný!
Řekni mi, Obi-Wane, kde ses přiučil svým úchvatným schopnostem?
Jestli to chceš opravdu vědět, věř nebo ne,
- moje matka byla debutantka. - Opravdu?
Jo, a rozhodla se vdát dolů.
Rodiče se jí zřekli.
Ale z nějakého důvodu se jim zželelo mě, jejich polourozeného vnuka.
Zaplatili mi správné školy. Dostali mě do správných klubů.
Než jsem si jednoho dne uvědomil tu přetvářku všeho.
A tvoji rodiče?
Jsou chudí jak kostelní myši a jsou nejšťastnější lidi, které znám.
Konec přestávky. Stoupni si tam a ukaž se.
Dobře.
Tak. Najdi svoje těžiště.
Dobře. To je ono.
Dobře. Teď.
Víš, co pořád nechápu?
Proč se tak snažíš zapadnout, když ses narodila, abys vyčnívala.
- Haló? - Před pěti hodinami tvoje dcera
odjela na motorce a od té doby ji nikdo neviděl.
- Mluvíme o rande? - Nevím, ale mám hrůzu na to pomyslet.
Ten kluk je v nějaké kapele!
Opravdu? Super. Nech mě hádat, je bubeník.
- Tohle je vážné. - Jak si vzpomínám,
tak jsem strávila hodně času na tvé motorce.
Jo, ale tohle je jiné.
Je zvláštní, jak lehce přichází, že?
- Co? - Obavy.
- Zmizí někdy? - Ne, Henry, nezmizí.
Henry! Henry!
Libby, omlouvám se, musím běžet.
Miláčku, tohle je důležité. Právě jsem se bavila s beduínským překladatelem.
Podle všeho jsou jisté bubny, které označují skutečnou svatbu,
kdežto jsou jiné pro pářící rituál.
- Vstoupil jsme do jiného světa? - Chápeš, co to znamená?
Je možné, že jste ty a Libby nikdy neměli skutečnou svatbu.
Takže nám nic nestojí v cestě! Stojí?
Není to dobrá zpráva, Henry? Henry?
Slečna Daphne Reynoldosová je pozvána na Henleyský veslařský závod.
Jsme tady.
Chvíli vydrž.
- Dobrý den, pane. - Iane. Neměl jsem tušení, že jsi tak všestranný.
Henry, pojď, čeká nás hodně věcí. Tisk čeká.
Zdravím.
- Čau, co tady děláš? - Další z mých okouzlujících prací.
- Vypadáš nádherně. - Díky.
- Musím se chovat slušně. - To radši jo.
- Je tady víc reportérů než obvykle. - Čekají, co zase provedu.
Myslíš jako líbání kluka, který parkuje auta?
Daphne, tisk
- chce tvoji fotku s otcem. - Díky, najdu ho.
Zatím.
Drž se od ní dál, sedláku. Není nic pro tebe.
Co se děje, Armi? Myslel jsem, že naše soupeření skončilo na škole.
Bojíš se, že by dávala přednost muzikantům před Cambridžskými hochy?
Ne. Urození vždy na konci vyhrají.
Líbí se slečně Reynoldsové v Londýně?
- Velmi. - Lorde Dashwoode, jak jde kampaň?
Slečno Reynoldsová, povězte nám o tom lustru.
To bude stačit.
Děkujeme vám, končíme.
- Myslíte si, že je strašně bohatý? - Představuji si to.
- Doufám. - Broskev?
Hruška? Vypadáte
- jinak. - To je díky Daphne.
- Dala nám pár tipů. - Proč byste chtěli typy od ní?
Rozkošné.
- Okouzlující. - Není to jenom?
Závod je tudy.
Neměl bys doprovázet Clarissu?
Co? A nechat tě starat se o sebe sama?
Nebo trpíš romantickým přeludem,
že nějaký netalentovaný prosťáček to udělá za tebe?
Víš, opravdu si přeju, aby sis přetáhl ret přes hlavu a spolknul ji.
Nehledě na mě, tvoje Yankeeovská hrubost mě přitahuje.
Tak zapomeň na toho míšence parkujícího auta
a dej mi pusu, kterou jsi toužila mi dát od té doby, co jsme se potkali.
Máš pravdu.
Toužila jsme po tomhle.
Henry, udělej něco!
Měla jsi ho praštit!
Už na mě nikdy nevystrkuj svoje rty, ty arogantní debile!
Jak se opovažuješ urážet Iana? Je dvakrát větší chlap, než kdy budeš!
- Henry. Henry. - Uhněte!
O čem byla ta hádka?
- Dej mi klíčky od motorky! Rychle! - Tady.
Co se děje?
Nevíš, jak řídit...
Pozor!
Promiňte.
Volte Dashwooda.
To byla bez pochyby ta nejnepatřičnější věc, co jsem za roky udělal.
Nemám ponětí, o čem to mluvíš, ale jsem ráda.
Měl bys to dělat častěji.
Ani si nepamatuji, kdy jsem naposledy chodil bos.
Máš rád, když se ti prsty boří do písku?
Věděl jsi, že to je přírodní peeling?
Máma říká, že se můžeš procházet po pláži a máš zajištěné leštění nehtů,
tak že nebude nikdy důvod platit za pedikúru.
- Mluvíš jako ona. - Jak moc?
Je šťastná?
Jo, myslím, že je. Někdy je osamělá,
ale myslím si, že je dost spokojená s tím, kdo je.
- To mám na ní rád. - Kéž bych byl víc jak ona.
Tak co dál?
- Ne! - Ano!
- Ne, absolutně ne. - Tohle nebo tamto.
Asi tohle.
Jak to jde?
Henry?
To nezní příjemně.
- Co myslíš? - Je to jenom hena.
- Co je to? - Říkal jsem ti, jak jsem byl bezva?
- Říkal. - A měl jsme rád lidi, jako je tenhle.
Koukni, tohle je dobrý.
Hledal jsem Coo Coo Owa! Zvláštní funky hudba.
Pamatuji si je. "Doris."
- No tak, Henry. - Nebudu házet hlavou.
- Jen házej hlavou. - Nedělej to, ne.
- Kývej se! - Nebudu to dělat. Jdeme.
Jen jsem... Chtěl jsem vědět, jestli pořád sedí.
No, vypadají dobře.
Kdo jste? Co jste udělal s mým snoubencem?
Chci zpátky mého Henryho.
- Lorde Dashwoode. - Lorde Dashwoode.
V sčítání hlasů ztrácíte 15 bodů.
- Máte obavy? - Nemůžu to komentovat.
Když nezvládnete svoje vlastní dítě, jak můžete zvládnout vládu?
- Franku, rád jsem tě viděl. - Mohl byste odpovědět, prosím?
- Kolik máme času? - Hodně.
Vaši první dva klienti se neukázali
a odpadl váš projev v Dětském Výchovném Centru.
- Proč bychom ho rušili? - My ne. Oni.
Daphne, můžu s tebou mluvit?
Tohle je Brigádník Sir Roderick Dashwood. Ztratil oko v bitvě u Boynu.
A tady je Polní Maršál Bingley Dashwood.
Ztratil ruku v bitvě u Nilu.
A strýc Alfred nikdy nemluvil o tom, co ztratil, ale skoro nikdy neseděl.
Ztratila jsem mandle. Jsem způsobilá?
Poslouchej, Daphne.
Část břemene bytí členem této rodiny je, že jsou jisté
normy chování, které se očekávají, že jedinec bude plnit.
A jestli se jedinec nepodřídí...
Potom se to stane...
Velmi jsem si užil námi společně strávený čas.
Opravdu a skutečně. Jde jen o to, že
jsou to velmi obtížné okolnosti
a ty, jako má dcera, musíš...
Musím se změnit.
To je dobrý, chápu to.
- Jsem taky Dashwoodová, ne? - Jsi.
Ano, jsi.
Na co koukáš? Já to zvládnu.
Dashwoodova dcera září v Ascotu.
Dashwood šplhá v hlasování.
Dashwood vede o šest bodů.
- Čau. - Čau.
Nepůjdeš v tom na koncert The Strokes, že ne?
Můj Bože, úplně jsem zapomněla!
- Bylo to tak hektické. - To je dobrý.
Počkám, než se převlékneš.
Nemůžu jít. Jdeme na zahradní oslavu královny.
- Jo, ale... - Omlouvám se.
Super.
Jen mi zavolej, až se Daphne vrátí do tvého těla.
Její Veličenstvo Královna vás zve na Výroční Zahradní Oslavu.
- A tohle je slečna Daphne Reynoldsová. - Daphne.
Roztomilé děvče.
Zjistila jsem, že Její Veličenstvo přijalo pozvání na Daphnenin bál.
Urazila dlouhou cestu, musím říct. Musíš na ni být velmi pyšný.
Ne.
Tohle je čelenka, kterou jsem měla na vlastní debutové oslavě.
Clarissa po ní měsíce pokukuje.
Ale chci, abys ji měla ty.
- Tak vznešené. - Doufám, že se budeš cítit jako princezna.
Ale víš, má drahá, není to korunou, co dělá královnu.
Je to tím, co je tady.
Lord Henry Dashwood představuje společnosti Daphne Reynoldsovou Dashwoodovou.
- Ahoj. - Dámy.
Ano, samozřejmě.
Tady je.
Daphne.
- Vypadáš... - Jinak?
- Čau. - Čau.
- Můžeme si promluvit? - Je to tvoje oslava.
- Můžeš dělat, co chceš. - Iane.
- Opravdu jsem... - Nechci to slyšet, Daph.
Co se stalo s tvým starým já? Tvým skutečným já?
Tak jo, kluci, chytneme tempo.
Mami!
Co tady děláš?
Jocelyn myslela, že bys potřebovala kamarádku, když budeš krmivem pro žraloky.
Zlatíčko, vypadáš nádherně.
Koukni se na sebe, mami!
Ty máš opravdu podprsenku?
Pojď.
Ahoj, Henry.
Libby.
- Zdravím, Lucy. Jsem Glynnis, Henryho snoubenka. - Je to Libby. A blahopřeju.
Jaké milé překvapení. Vidím, že jste přišla bez doprovodu.
Henry, musíš někoho sehnat, aby tancoval tady s Lubby.
Libby. Pamatuješ?
A proč ji nepožádá sám?
To je fantastické. Všichni důležití přijali pozvání.
- Volby máme v kapse. - Jak můžeš být tak klidný?
Její Veličenstvo přijede každou chvílí a tvůj kandidát tancuje s tou ženskou.
Henry ví, co je v sázce.
Kromě toho se podívej, co udělal s Daphne. Slušný úspěch.
Myslel jsem, že se jí zbavím jako její matky, ale...
Co jste to právě řekl?
Nic.
- Řekl jste, že jste se zbavil mé matky? - Řečnický převrat.
- Vy jste ji donutil, aby odešla? - Daphne, zlatíčko, teď není čas.
- Pojď, nezdržuj. - Hej, Glynnis!
- Jak se opovážil! - Pojď.
- Pojď! - Glynnis, pust mě!
- Vlez tam! - Glynnis! Pust!
Vlez tam!
Glynnis! Glynnis! Glynnis!
Pamatuješ na rituální tance?
Byl jsi tak špatný, že tě pořád viní za kobylky.
- Pamatuji se, že tvoje šaty nás málem uvěznili. - Nechala jsem tě přeložit moji omluvu.
- Což byl risk. - Já vím. Mohl jsi
- mě vyměnit za kozu. - Vlastně za velblouda.
Což se nikdy nestalo, mimochodem.
Věřila jsem ti, Henry.
Ne tak moc, co?
Neřekla jsi sbohem. Prostě jsi zmizela.
- To jsi chtěl. - Co jsem chtěl?
- Chtěl jsem dostat šanci. - Měl jsi 17 let šancí, Henry,
a já jsem na ně 17 let čekala.
A teď, dámy a pánové,
tradiční tanec pro otce a dceru. Lorde Dashwoode?
Prosím!
Pomoc!
- Kde je Daphne? - Najdu ji.
Ale ne. Daphne znovu zmizela?
Možná by Clarissa mohla zastoupit. Nevadí ti to, ne?
Ne, jsem už skoro tvoje dcera.
No, radši...
- Pomoc! - Daphne?
Nemůžu zmeškat můj vlastní tanec pro otce a dceru!
- Zlatíčko? - Pomoc!
- Jak ses opovážila, Glynnis? Jak ses opovážila! - Nechceme scény, ne?
Dejte ruku z mojí dcery nebo nebudete mít scénu, ale Broadwayský muzikál.
- Daphne. - Co děláš?
Konečně ti dávám, co si zasloužíš.
Posluž si.
Nechci ji.
Nic z toho.
Daphne!
- Počkej. - Ne.
Už mám dost čekání, Henry.
Když jsem byla malá, každé narozeniny jsem se vyparádila a přála si,
abych byla dost dobrá, abys mě našel.
A teď jsem tady v nejkrásnějších šatech, které si umím představit,
a ty jsi tady.
Víš, co mi chybí teď? Být sama sebou.
Konečně jsem si uvědomila, že to stačí.
Víš, Daphne.
Možná se snažíme, aby něco fungovalo, co není.
Povstaňte, Její Veličenstvo Královna.
Jdi.
Povinnost volá.
Pojď, zlatíčko.
- Lorde Dashwoode! Jaká je vaše priorita? - Děkuji vám mnohokrát.
- Volby nebo dcera? - Bez komentáře.
- Taky nemůžeš spát? - Taky.
Zpackal jsem to, co?
Trochu.
Henry, šest století tahle rodina obětovala Anglii kousky sebe.
Ruce, nohy, oči. Evropská bojiště jsou jimi zanesena.
Nepokračuj v té slavné tradici.
Víš, co obětuješ?
Svoje srdce, Henry.
Sir Charles.
Děkuji vám.
Posledních pár měsíců jsem
obdržel více podpory a povzbuzení od těchto voličů,
než jsem se kdy odvážil doufat. Takže bych rád využil příležitosti a poděkoval vám.
Mohli jste si všimnout, že nedávno byla jedna nebo dvě zmínky v tisku.
Ohledně mého chování.
Bylo naznačeno, že se nechovám stylem vhodným pro premiéra.
Přemýšlel jsem hodně o svých prioritách
a rozhodl jsem se, že je čas je napravit.
Proto teď musím uctivě stáhnout svoji kandidaturu.
Reprezentovat vás by byla bezpochyby největší čest mého politického života.
Bylo by to nemožné, pokud neposlechnu svoje svědomí.
Víte,
změnil jsem se.
Více než moje politické aspirace je pro mě
důležitější jedna věc.
Děkuji vám.
Zbláznil ses?
Udělal jsem všechno, abych tě dostal do téhle pozice
a nedovolím ti, abys to zahodil!
Lhal jsi mi. Vím, že jsi lhal Libby,
tak mi odpusť, jestli nerozzářím tvoji představu.
Libby? Zastavil jsem ji, aby ti nezničila život!
Zachránil jsem reputaci tvé rodiny!
Když jsem zjistil, že je těhotná, věděl jsem, že dělám správnou věc.
- Ty jsi věděl o Daphne? - Samozřejmě! Je to moje práce!
- Dědečku! Jsi v pořádku? - Bože.
- To je strašné. - Sklapni!
Henry, miláčku! Vím, že tatínek byl zlobivý, ale co já?
Přežiješ.
Hej. Stůl číslo šest chce kafe. Co stejně děláš?
Promiň, to je moje přihláška na vysokou. Do pondělka.
Dobře, zastoupím tě.
- Děkuju. - Hodně štěstí.
Dámy a pánové, nevěsta by si ráda zatancovala s otcem.
Mám tě ráda, tati.
- Co tady děláš? - Jen jsem přišel, protože jsem...
Musím ti říct něco velmi důležitého
a doufám, že můžu. Vlastně jsem si to napsal v letadle.
Asi 200x, jak jsi...
Bylo to na... Měl jsem to...
Jde o to,
že tě mám rád, Daphne.
Mám tě rád. Strašně se omlouvám.
Neměnil bych tě, nic na tobě. Nezměnil bych jediný vlásek na tvé hlavě.
- Za nic... - Mám tě ráda, tati. Mám tě ráda!
Mohl bych...
Mohl bych mít tu čest tohoto tance?
Poslouchej, Daphne, já...
Myslím si, že když se jdeš plazit, je důležité přinést hodně velký dárek.
- Nechápu. - Můžu vás přerušit?
Samozřejmě.
Snažila jsem se ti dovolat...
Nikdy jsi nechtěl, abych odešla, že?
Nebyl nikdo jiný, že?
Řekl bych, že ti dlužím velkou omluvu.
Myslíš, že jsem 17 let čekala na omluvu?
Takže jsem konečně měla svůj tanec pro otce a dceru.
Samozřejmě, že byl přerušen, když se ukázal můj kluk.
A moje rodiče se začali dávat dohromady.
Ale někdy věci nejsou tak, jak jste si vždy představovali.
Jsou ještě lepší.
A všichni žili šťa...
V případě, že vás zajímá, co se stalo Clarisse a Glynnis,
nedělejte si starosti. Skončily přesně, jak měly.
...ta rustika, potom je to hladší...
- Big Ben. - Tak jako Alistair.
Vidím úsměvy. Pro ty, kteří mluvíte anglicky,
to není jméno největšího hamburgra ve fast food restauraci.
Sem se nejblíže dostal k Parlamentu.
Moje rodiče se znovu vzali. Tentokrát legálně.
Myslím.
Já, neskončila jsem na New Yorkské Univerzitě.
Ale než budete zklamaní, dostala jsem se na Oxford.
Co mám dodat? Jak otec tak dcera.
Potom to bylo moje vlastní štěstí.
Subtitled by meo.